NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
ЛЮБА КЕЙТІ,
Тату! Будь ласка!
ТЕСЛЯРСТВО
З ЛЮБОВ'Ю, РУТ
Вінс Кросс - по Рут Слейтер.
Двадцять. Сорок.
Правила адаптації до життя на волі. Почитай. Допоможе не потрапити сюди знову.
Десять заповідей. Ніяких наркотиків, випивки, нічних клубів.
Ніякої вогнепальної чи іншої зброї.
Ніяких зв'язків з людьми з кримінальним минулим.
Ніяких знайомих злочинців.
Вінс Кросс, відчиніть ворота.
-Є питання? -Ні.
Привіт, Кетрін, це я.
Передзвони мамі, нехай мені не надокучає.
Я казала, що в тебе репетиції, але я більше не можу…
Звільнення змінює умови заборони контакту. Так чи ні?
-Ні. -Ти можеш контактувати з сім'єю жертви?
-Так чи ні? -Ні.
Провівши кілька тижнів, втупившись у стелю, люди часом хочуть щось змінити.
Мені нема що сказати.
РУТ СЛЕЙТЕР ЗАСУДЖЕНА ЗА ВБИВСТВО ШЕРИФА СНОГОМІША
Основа успіху - це робота.
-Маєш роботу або шукаєш. -Я маю роботу. Теслярство.
Якщо нічого не вийде, мій друг займається пакуванням морепродуктів.
Своя людина, Стен. Бере на роботу на випробувальний термін.
Не треба.
Візьми візитку.
Думаєш, що на свободі все буде просто?
Струс мозку спричинила подушка безпеки.
Але все добре. І ніхто сильно не постраждав.
Окрім тебе.
Ти приймала ліки?
-Так, тату. Господи. -Слухай.
-Кетрін. -Пробач, мамо.
Не перепрошуй.
-Я не хотіла тебе налякати. -Не хвилюйся.
Що в неї?
Зламане ребро, зміщення плеча й струс мозку.
Коли вийдеш з лікарні, поживеш трохи з нами.
-Тату, все добре. -Чудова ідея.
У мене скоро концерт.
Подумаємо про це, коли прийде час.
Можеш репетирувати вдома.
Вітаю в новому домі.
Зустрічатимемося тут щовівторка об 11:00 без винятків.
Дякую, що підвіз.
Продала мої речі. Я пішла аж у центр!
Ми ж працювали разом.
-Ти брехуха. -Плати оренду.
-Думаєш, ти краща за мене? -Рут Слейтер?
-Сюди. -Пішла ти!
Мапа руху автобусів. Завжди спізнюються.
Правила дому прості.
Ніяких бійок, крадіжок, псування майна.
Вставай.
Душ. Десять хвилин.
Решта - здоровий глузд.
-А стукати? -Вел, ти знаєш правила.
Дами. Ваша нова сусідка, Рут.
Ви тут знайомтеся.
Залишу тебе облаштовуватися.
Агов, придурку.
Ми це так залишимо?
Двадцять років за татове життя, і ту суку випускають раніше за добру поведінку?
Що це таке?
-Хіба тато б цього хотів? -Звідки мені знати, чого б хотів тато?
Це що? Через стрес?
Лікар щось прописав.
Пройде.
Слухай.
Ми й так нічого не зробимо.
Може, ти і я, пара бейсбольних бит?
Це вирішить усі наші проблеми. І що потім?
Ну ж бо.
Я їздив у Перді.
І бачив, як виходила ця сучка.
Припини це.
Ти не зі мною?
Ні, у мене сім'я. Дитина.
Вона живе в Чайна-тауні.
Спокійно.
-А як же тато? -Слухай.
Облиш це.
Привіт.
Чи голова не варить, чи твори нікуди не годяться.
«Володар мух»?
Учень пише, що з Піґґі зробили «цапа небувайла».
Сказали, вона задрімала, коли проїжджала світлофор.
Просто відволіклася.
Це що…
збіг?
Лист про звільнення? Кетрін його не бачила.
Просто…
це той самий день.
-А якщо вона спробує знайти Кетрін? -Не зможе.
Це був нещасний випадок. Це ніяк не стосується Рут Слейтер.
КОНТАКТІВ НЕМАЄ
Слейтер. Дзвінок.
Алло.
Алло?
Убивця копа.
Не чіпай моїх речей.
Кусок гівна.
Пішла геть.
Кіте?
Я не знаю, чи ми підемо.
Треба знайти няньку.
Що взагалі дарують на вихід на пенсію?
Вудку?
Стривай. Стіве.
Татко йде на роботу.
Просто…
це так тупо, правда?
Скільки казати, що це вже не твоя власність?
Це мій дім.
Ні, це дім банку.
Зайдеш у кляті двері, присягаюся…
Що присягаєшся?
Збав оберти. Спокійно.
-І що ти зробиш, Рут? -Кейті там?
Що ти зробиш?
Рут!
Чия це була ідея?
Або скажете правду, або я сама дізнаюся. Обирайте.
Рампа?
Моя порада вам відома.
-Ніяких сторонніх радників. -Зрозумів.
Це я зробив.
-І як ти це зробив, Раяне? -Просто зробив.
Перетяг дошку й поклав на цеглу.
Місіс Інґрем?
-Вас обох покарано. -Що?
-Так нечесно. -Я ж зізнався.
Дві дошки по 30 кілограмів. Потрібно двоє.
Місіс Інґрем, погляньте на це.
Моторошно.
Люди замуровують дитяче взуття в стіни, щоб захистити їх від злих духів.
Залиш. Вони там не просто так.
Люблю вас.
-Бувай, кохана. -Бувай.
Хто злетів?
Вони сміялися, коли ти вийшов.
Ні, серйозно, ми втратимо угоду,
якщо ти не зберешся.
Вони сміялися з тебе.
Не знаю, що сказати.
Тут сказано, я починаю сьогодні. Друга зміна.
Ні.
Маю диплом. Рік працювала зварювальницею.
Мені не потрібні годівниці й вивіски. Ясно?
Вам дзвонили чи хтось приходив, поки я була без роботи?
Зрозуміло.
Через дві години перерва. Через п'ять годин обід.
Ще дві години - ще одна перерва.
Треба відійти в туалет - прошу дуже.
Але скажи людині поруч,
куди йдеш і скільки тебе не буде.
Тут треба пильнувати.
Усе гостре. Усе важке
і може нашкодити. Будь обережна.
Ці люди тобі допоможуть. Вітаю в нічну зміну.
Агов.
-Говориш англійською? -Так.
Це Маґда. Я Блейк.
Роби те, що ми.
Гей.
Підвезти?
Упевнена?
Ти наче замерзла!
Тоді до завтра.
Агов. Ти там надто довго.
Якого фіга?
Швидше!
Рухай сракою наступного разу.
КЕЙТІ СЛЕЙТЕР
ЗАПИСИ ПРО ВДОЧЕРІННЯ СНОГОМІШ - КЕТРІН СЛЕЙТЕР
ВАШИНГТОНСЬКИЙ РЕЄСТР
КЕЙТІ СЛЕЙТЕР - РУТ СЛЕЙТЕР - СНОГОМІШ
ДІМ, ДЕ СТАЛОСЯ ВБИВСТВО, ПРОДАЮТЬ СНОГОМІШ, ВАШИНГТОН
Джоне.
У дворі якась жінка.
Ти знаєш, хто це?
-Я не піду, Маку. -Я тебе почув.
Твій тато не хотів би, щоб у тебе було більше проблем.
Брехня, Маку.
Подумай про сестру.
Маку, у мене зброя
і присягаюся, якщо зайдуть у дім, я вистрелю.
-Дозволь тобі допомогти. -Геть…
Можеш пожити в нас.
Хлопці спатимуть у підвалі. Ви з Кейті в спальні.
-Ми не підемо. -Бет радо вас прийме.
Ти знаєш, щойно я вийду, її в мене заберуть.
Ми не підемо!
Геть з мого ґанку. Я не піду…
Агов.
Вам допомогти?
Я лише дивилася, як ви тут усе змінили.
Дуже гарно.
Ви наша сусідка?
Я… Я працювала в цьому домі.
Давно.
-Ми тут лише кілька місяців. -Правда?
-Ви робили ремонт? -Ні. Перед тим.
Фінішні роботи.
Вбудовані меблі й сервант.
Сервант при вході?
Ми його обожнюємо.
Через нього моя дружина купила дім.
Вона його перефарбувала під новий інтер'єр.
Мабуть, дуже гарно.
Якщо хочете, можете зайти й подивитися.
Ні. Я не хочу заважати.
Ви не заважаєте. Ми не зайняті.
-Ви впевнені? -Так.
Ходімо.
Я Джон Інґрем, до речі.
-Рут. -Привіт, Рут. Ходімо.
Прошу.
Кохана, це Рут.
Рут, це Ліз.
Вона працювала в домі. Це вона зробила сервант.
І це добре,
бо довелося б купувати якісь круті меблі.
І відмовитися від роботи pro bono.
Ви знаєте Балабанів?
До них, коли тут була ферма.
Так, бо ми знайшли дитяче взуття у стіні.
Я їх не знала.
Ви живете по сусідству?
Жила з сестрою.
А де живете тепер?
У Сіетлі.
Рут!
Мамо. Мій ноутбук унизу?
-Хто це має знати? -Подивися в кімнаті з телевізором.
Я і не помітила, як пізно. Мушу йти.
Але дякую, що дозволили подивитися ваш чудовий дім.
Далеко запаркована ваша машина?
Я поїду автобусом. Побіжу - встигну.
Рут, зачекайте… Дайте мені хвилинку.
Уже сутеніє. Я вас підвезу.
І ви не пам'ятаєте людей, на яких працювали?
Не пам'ятаю.
-Справді? -Це було давно.
Ви юрист?
Так. Як ви дізналися?
-«Pro bono». -Так.
Яке право?
Корпоративне.
Займаюся фондами.
Я шукаю когось із сімейного права,
може, ви когось знаєте, хто…
Що ви замислили?
Ви брехали, відколи привіталися.
Коли людям потрібен юрист, вони йому дзвонять.
Щось тут не те.
Рут.
Що у вас сталося?
Я жила в тому домі з молодшою сестрою, коли батьки померли.
Потрапила в тюрму.
Її вдочерили, і це останнє місце, де я її бачила.
Я писала їй роками, але…
Але відповіді не було. Я навіть не знаю, чи вона жива.
Я не хотіла вас навантажувати.
Слухайте, тюрма…
Тюрма не минає безслідно.
Я таке вже бачив.
Але дім дуже гарний.
-Дякую. -Чарівний.
Дякую, що підвезли.
Рут. Слухайте.
Те, що ви хочете зробити, складно. Я спробую допомогти.
Тримайте.
Подзвоніть мені в офіс.
Дякую. Дуже дякую.
Дзвоніть, як щось надумаєте.
Я заскочу в крамницю. Тобі щось купити?
-Мамо, холодильник переповнений. -Я вийду на годинку.
-Пиши, як щось потрібно. -Усе добре, але дякую.
Я наче бомба, яку розміновують.
-Вони заспокояться, дай їм час. -Дякую.
Вони чули, що ти знову не спала вночі.
Ти мусиш приймати ліки.
Тоді я не зможу грати.
-Але дякую, що не сказала їм. -Звісно.
-Ніхто з нас не почує різниці. -Бо вам слон на вуха наступив.
Але ти мусиш спати.
Ти знову бачиш кошмари?
Іноді.
Випадкові проблиски, тож…
Як завжди.
Що ще ти пам'ятаєш?
Грала музика.
Біля мене жінка, але я не розумію, хто вона.
Не знаю, хто вона мені.
Може, це хтось із притулку.
Так.
Ми можемо перевірити.
-Подивимося, чи хтось… -Не хочу.
Чому ні?
Бо ви моя сім'я.
Так, але тобі не цікаво? Ти не хочеш знати про своє минуле?
Мені не потрібні докази, що я божевільніша за тебе.
Не психуй.
Пробач.
-Агов. -Заходьте.
Привіт. Чим можу допомогти?
Я проходила повз і почула вас.
Прийшла спитати, чи вам не треба додаткових рук.
Пробачте, ми неурядова організація,
тому допомоги поки не треба.
Ясно.
-І що це буде? -Кухня для безпритульних.
Громадський центр. Існуємо на пожертви.
Тому я відпустив більшість своїх людей.
Мабуть, добре, що відпустили.
Їм варто було вирівняти стійки,
перш ніж робити каркас.
Він має бути абсолютно рівний,
бо двері будуть перекошені.
Є рекомендації?
Дайте мені годину.
Платитиме мінімальну зарплату. Майже мінімальну,
але нам обом вигідно, і я зможу відточити свою майстерність.
-Відточити майстерність? -Так.
У тебе жахливий вигляд.
Ти сказав мені знайти роботу. Маю дві.
-Ти вживала? -Що?
Як на мене, ти трохи знервована. Усе добре?
Він знає, що ти злочинниця?
Він не питав.
Чому він тобі довіряє?
Та каркасна стіна, об яку ти спираєшся. Я зробила її за 45 хвилин.
Краще скажи своєму босу, хто ти.
Навіщо? Я маю бути засудженою, куди б не пішла?
Ні, ти вбивця копа, куди б не пішла.
Що скоріше ти це приймеш, то краще.
Я швидко їм?
Тому ти чемпіон.
Гаразд. Закінчуєш раніше за мене.
Не залишай лінії,
не сказавши людині поруч, куди йдеш.
Треба в туалет - іди. Тільки скажи комусь.
Тут треба пильнувати.
Усе гостре. Усе може нашкодити. Будь обережний.
Вітаю в нічну зміну.
Ти завжди хотіла працювати в рибній галузі чи…
Пробач.
Я не знав, що буде так голосно. Пробач, це…
Я знаю, це дивно, але це мій гурт.
Я граю на барабанах.
Не знаю. У нас своя музика.
Тобі подобається чи…
-Так. -Тобі не подобається.
Мені подобаються барабани.
Так.
-Ти тут живеш? -Це моя друга робота.
Друга робота?
Гарного вечора. Тобто дня.
Побачимося на лінії.
Привіт, Джоне. Це знову Рут.
Перепрошую, що набридаю.
Я лише хотіла дізнатися, чи нема новин.
ЖІНКА ЗІ СНОГОМІША ВИННА У ВБИВСТВІ
Передзвоніть мені, дякую.
Рут!
-Чорт! -Якого фіга!
-Зараза! -Пробач.
-Якого фіга!
-Пробач. Боже! -Господи!
Що ти робиш?
Я тебе кликав. Нічого не почув. Тому…
-Не роби так! -Я… Пончики. Я хотів…
-Не можна так вдиратися. -Чорт. Пробач.
Чого тобі? Чого ти прийшов?
Я не міг заснути й подумав про тебе, що ти тут працюєш,
подумав, що ти захочеш пончиків чи…
-Пробач. -Не можна так заходити в чужий дім.
-Не можна. -Я знаю.
Чорт. А ще… Я приніс тобі…
куртку. Просто…
Вона дуже хороша,
а вдома в мене є менша, якщо ця завелика,
але ця краща.
У тебе паршива куртка, тому я…
Може… приміряєш?
Ти приніс мені куртку? Чому?
Щоб ти не мерзла.
Приміряєш?
-Я сама. -Звісно.
Я тут поки приберу.
Тобі… Тобі пасує.
Підійшла. Тут…
Пробач, тут каптур.
Він дуже…
Пробач, це не обов'язково…
-Пробач, що налякала. -Ні.
Пробач за пончики.
Щасти тобі з…
Пробач.
Джоне, це знову Рут.
Я не розповіла всієї історії.
Упевнена, ви вже знаєте те, про що я змовчала.
Дайте мені можливість пояснити.
За 20 років я написала тисячі листів.
Я робила все, щоб зв'язатися з нею, як того вимагала система,
але відповіді не було.
Я не хочу руйнувати її життя
і не шукаю другого шансу. Я просто…
Я хочу знати, чи з нею все добре.
Якби я сказала вам правду, ви б не запропонували допомогти,
і я знаю, що це не виправдання, але мені дуже потрібна ваша допомога.
Якби я могла… бодай поговорити з батьками.
Будь ласка, Джоне, вона моя сестра.
Дякую. Бувайте.
-Доброго ранку, Тайлере. -Доброго.
-Сьогодні роботи нагорі? -Так.
Ти знав сім'ю, яка жила тут до Балабанів?
Вестовери. Гарні люди. Облицювали камін.
У них є дочка Рут?
Ні. Це Слейтери.
Це було давно. Тобі не розповідали?
Господи.
Тато Рут вчинив самогубство.
Вона жила в цьому домі сама з меншою сестрою.
Шериф приїхав їх виселяти.
Вона його вбила.
ВІТАЄМО З ВИХОДОМ НА ПЕНСІЮ
Як вам? Смішно?
-Офіцере, ви мене заарештуєте? -Ага, за те, що ти козел.
Твій брат передав тобі інформацію, яку я йому дав?
Яку інформацію?
Я знайшов дві робочі адреси.
Одна в повній сраці, Саут-Кінг-Стріт, Сикс-Ейв-Саут,
біля парку Гінг-Гей, Чайна-таун.
Вона там щодня. Сама.
Ти йдеш? Виголошують промови.
-Це татів друг. Удай, що тобі не байдуже. -Ти що робиш?
Те, що й ти мав би робити. Усі розважаються…
Питаєш у копів про Рут Слейтер.
-Ти здурів? -Їм байдуже, що ми зробимо.
Нема ніяких «ми».
Ти нічого не зробиш. Ти просто говориш, як завжди.
Це ти нічого не робиш.
Ти забув, як воно було - втратити дім? Це через неї.
Це тому, що мама постійно пила.
А чому вона пила?
Ти його не пам'ятаєш, як я.
Але ясно, живи собі далі, наче нічого не сталося.
Я цього не казав.
Вона на волі.
У неї є робота й хлопець.
Живе так, наче нічого не було.
Скажи, чи це справедливо.
Агов. Що робите, хлопці?
Дитина з нянькою. Ходімо розважатися.
Думав, мій брат справляється.
Придурок.
Подумай про це.
І ти в повітрі. Повний контроль.
Бро, я тебе переміг. Ти просто не визнаєш.
Ні, це правда. Він молодець.
Привіт, кохана.
Чому ти мені не сказав?
Мамо, я їхав на повній швидкості.
Слухай.
Коли я дізнався, я не збирався братися за її справу.
-Вона була в моєму домі, з нашими дітьми. -Так.
Твоя правда. Я мав тобі сказати, коли дізнався, пробач.
Коли вбивця заходить на мою кухню, щоб пережити минуле,
так, ти мав сказати. Чорт, Джоне.
Хвилинку.
Не збирався брати її справу? Тобто?
Вона була сьогодні в офісі.
Ні.
Ліз, вона нічого не переживала, це була травма.
Її не підстрелили десь у Кувейті.
Вона холоднокровно вбила.
Та жінка сиділа в тюрмі. Це може завдати більше шкоди, ніж…
Якби твої чорні сини
потрапили в тюрму за таких умов, вони були б мертві.
Так, я просто кажу, що вона відсиділа своє і має повне право…
Я кажу не про її права, а про її брехню.
Що ж… Якщо вона скаже правду, їй відмовлять у правах, ти сама знаєш…
-Це їй не загрожує. -Це реальність.
Їй не відмовлять у правах,
бо вона легко знайде великодушного адвоката - тебе.
Я не можу вказувати тобі в роботі,
але щоб її тут не було.
МІСЦЕВИЙ ШЕРИФ РЯТУЄ ЖІНЦІ ЖИТТЯ
Обережно.
Досить.
Чому ви завжди спізнюєтеся?
Ми ж тут. Не знаю, пані.
Наступного разу попереджайте.
Вибачте, пані. Підпишете форму?
Оскільки через вас я спізнилася, то допоможіть.
Дякую.
І що тут буде?
Громадський центр для безпритульних.
Що ще? Гаразд.
А ви майстриня.
Ваші батьки, мабуть, пишаються.
Я не знаю, вони мертві.
Слухайте, я мушу бігти. Дякую за поміч.
Це важко.
Коли батьки помирають.
Так, але життя продовжується.
Я дуже ціную вашу допомогу, але мені правда треба бігти.
Пробачте, не хочу вас затримувати.
Радий знайомству.
Чорт.
ЛЮБА КЕЙТІ, Я ЩОНОЧІ УЯВЛЯЮ, ЯК ТИ ВИРОСЛА.
ЧИМ ЗАЙМАЄШСЯ?
-Ще хвилина. -Я встигла чи ні?
Ця біганина тебе вб'є, Рут. Ходи сюди.
Я чув, ти знайшла собі адвоката.
-Для чого це тобі? -Тебе не стосується.
-Не стосується? -Ні.
-Хочеш зв'язатися з сестрою? -Маю право.
-Ти втратила це право 20 років тому. -Вона моя сім'я.
Не кровний зв'язок творить сім'ю. Викинь це з голови.
Сестра не без причини мовчала.
Ти засуджена.
Вона знає лише, що ти вбивця.
Мабуть, боїться тебе.
Нехай дівчина живе своїм життям. Твоє життя починається тут, зараз.
А не 20 років тому.
Їй краще без тебе.
Я все одно вип'ю.
Дякую.
У мене зараз конференція.
Рейчел.
Нам прислав листа адвокат, який представляє Рут Слейтер.
Що таке?
-Подзвонив би. -Я говорив з нею.
З ким?
-Рут Слейтер. -Господи, Стіве. Ти говорив з нею?
Хочеш знати, що вона сказала?
«Життя продовжується».
Твоя правда.
Це несправедливо.
-Ти зараз серйозно? -Не твій тупий план.
У неї є сестра.
Зробимо їй те, що вона зробила нам.
Наприклад, дерево бонсай…
Це просто дерево, яке більше люблять.
Більше дбають. Типу… Онде вони.
Поле, як ти? Як робота?
-Як життя? -Як справи, Піті? Це моя подруга Рут.
Про нього більше дбають. Воно не дике.
Це бонсай. Це наче шлях воїна.
Дивися, це…
Це племінник Петті. Знаєш Петті з роботи?
У неї такий вигляд, наче вона завжди сердита.
Я називаю її Злюча Петті. Ні?
У неї вираз обличчя, наче хтось украв її яблуко.
Це її племінники. Вони…
Вони класні. Вчаться в інституті в Сіетлі.
Їхній дід був першим азіатсько-американським копом у Сіетлі.
Так, він коп-герой.
Його всі люблять. Вони класні хлопці.
Такі-от справи.
-Так. -Прошу.
Клас.
Рут, ти гадки не маєш, що тебе чекає…
-Рут - велика шанувальниця гурту. -Угу.
Вона благає, щоб ми зібралися. Мусиш щось зробити.
Звісно, чом би й ні?
-Смачного. -Дякую, Нікі.
Чому ти не їси?
Усе добре?
Рут, якщо в тебе щось на думці, кажи.
Рут?
Я була в тюрмі. Недавно вийшла.
Ти що, навіщо ти це кажеш?
Я відсиділа 20 років.
За що?
Шериф. Сногоміш.
Убивство.
Випадковість?
-Пробач. -Так.
Я розумію.
Я просто не можу…
-Слухай, пробач, але… -Ні, я розумію.
Нікчема високої про себе думки
Його ще називають бовдуром
Завжди думає…
-Що будемо робити? -Нічого.
Не можна ж ігнорувати. Вона найняла адвоката.
Закон чітко пише.
Якщо вона підійде до Кетрін, то сяде в тюрму.
Вона просить зустрітися з нами.
-Не з Кетрін. -І на цьому не зупиниться.
Яка користь повертати цю людину в її життя?
Особливо зараз.
Ми вчинили правильно.
-Усе добре? -Так, ми розмовляємо.
Ми завжди знали, що колись це станеться.
-Тільки не зараз. -Вона доросла.
Ми надто довго чекали.
Можемо піти й послухати, що вона хоче сказати.
Може, скаже щось таке, що допоможе Кетрін.
Вона може зробити ДНК-тест. Не обов'язково говорити з убивцею.
Подивися на неї. Хіба вона це витримає?
-Ні. -Дякую.
Але ми витримаємо.
Дзвони адвокату.
Або я подзвоню.
Джоне?
-Мій тато - коп, суко. -Гей.
А ти ще й цим хвалишся.
Мій тато - коп. Ти кусок гівна.
Відчепися! Убивця копа!
Відпусти.
Тріпаєш язиком.
Досить!
Забирайся нафіг звідси. Ти нікому тут не потрібна.
-Петті, ти вже все сказала. -Стережися, суко.
До роботи. Розійдіться.
Ти мене почула. Стережися.
Я тебе дістану.
Нумо до роботи.
Чорт.
Рут.
Рут, можна я…
Я тобі допоможу, тому прибережи свою промову.
Я налажала. Не сиділа тихо.
Твоя правда. Я вбивця копа, куди б не пішла.
Більше не змушуй мене їхати трьома автобусами,
щоб сказати те, що я вже знаю.
Що?
Думав, тобі сподобається зміна краєвиду.
Знущаєшся?
Якби я виголошував промову, то сказав би, що всі зрештою опиняються тут.
І ти маєш вирішити, як усе буде,
бо цей світ не такий, як ти уявляла.
І все, чого ти навчилася в тюрмі, тягне тебе назад туди.
Тут люди такі самі, як і там. Однакові.
Але чи ти хочеш бути такою ж?
Схоже, сильний удар. Не очікувала?
І що з твоїм телефоном?
Упав у калюжу.
Дзвонив твій крутий адвокат.
Домовився про зустріч. Тільки батьки.
Коли?
Не знаю. Подзвони адвокату.
І приведи себе до ладу. Роби так, наче я тебе чогось учу.
-Гаразд, сонце, ніякого креку сьогодні. -До зустрічі.
-Гарного дня. -Бувай.
Я МУШУ ЗНАТИ, ЯК ВОНА І ЧИ ВОНА ЩАСЛИВА.
РОЗГЛЯНЬТЕ МОЄ ПРОХАННЯ ПРО ЗУСТРІЧ.
Успіху. Ти впораєшся.
-Не треба йти зі мною всередину. -Так.
Люблю вас.
Вони не мусять тут бути. Пам'ятай.
Вони шукатимуть причину сказати «ні».
Вітаю.
Рут, це Майкл і Рейчел.
Вони попросили приховати їхні прізвища.
Присядьмо.
Гаразд.
По-перше, я хочу подякувати вам, що прийшли.
Гадаю, нам краще бути відвертими.
Ідеться про складні почуття,
і я допоможу вам упоратися.
-Гаразд. -Добре.
Вимога про обмеження контакту була рішенням судді.
Не нашим.
Кетрін…
Кетрін не пам'ятає свого життя до нас.
У неї була травма.
Тепер у неї все добре.
Звісно, іноді є проблеми, як у всіх, але…
-У неї є можливості, яких би не було. -Вона дуже талановита.
У неї хороше життя.
Любляча сім'я, стабільність.
Кому буде краще, якщо це зруйнувати?
Ми знаємо про міс Слейтер лиш те,
що вона була в тюрмі за вбивство.
Я розумію, що вона хоче змінити своє життя, але…
Що Кетрін отримає від зустрічі з нею?
-Я можу сказати? -Так.
Кейті…
Кетрін…
Моя мама померла під час пологів. Я виростила її змалечку.
Тато не робив нічого, поки не…
Поки не здався. Він здався.
Я - ні. Я не здамся. Не з Кейті.
Життя не починається в п'ять років.
Це важливі роки.
У вас є свої діти?
Яким би не було її життя, і я впевнений, що були хороші моменти,
вони стерлися вашим вчинком.
Вона справді мене не пам'ятає?
-Не пам'ятає. -Не вірю.
Я не вірю, що вона мене не пам'ятає.
Вона знає про заборону контакту?
-Рут, заспокойся. -Знає?
Знаєте, що мене дивує?
Що ми тут через те, що ви хочете.
А не заради нашої дочки.
Може, краще
поговоримо про щось інше?
У тебе є інші запитання?
Вона спить?
Вона не спала малою.
Вона добре спить.
Знаєте, я…
Нам нема більше про що говорити.
-Не… Просто… -Рейчел? Ходімо.
Я надсилала листи в соцслужби.
Ви отримували мої листи? Кейті читала мої листи?
Усе, що ми робили, ми робили для її блага.
-Що ви, у біса, зробили з листами? -Рут, спокійно.
Що ви зробили з моїми листами?
Ви їх викинули? Спалили?
Дивися на мене, сучко!
-Досить. Ходімо, Рейчел. -Рут!
Ви спалили довбані листи, наче мене не існує?
-Ви просили прийти, ми прийшли. -Якого фіга?
-Якби ви мали повагу… -Повагу?
Поговоримо про повагу? Я провела 20 років у камері
розміром з шафу, чекаючи на крихту інформації!
Ви були там не даремно!
Ставитеся до мене так, наче мене не існує?
-Тримайте її від нас подалі! -Я існую!
Або я висуну звинувачення. І ви сьогодні ж сядете!
-Я існую! -Послухай його, він має рацію!
Я не спалила листів.
То скажіть їй про мене!
Рейчел?
Це все, що можна зробити, Рут.
Чорт!
Рут, зачекай хвилинку.
Я скажу лише одне й залишу тебе. Та стій ти!
-Усе добре! -Не добре.
-Усе добре. Ясно? -Заради Бога.
-Слухай, я теж сидів. -Усе добре.
Я теж сидів.
Я вийшов з Клалламу півтора року тому.
Пробач, Рут. Ти просто…Ти мене ошелешила.
Ти це сказала, і я завмер.
Я сидів там, як придурок, і ненавидів себе за це. Але…
Ти на умовному, так?
Так, ніяких контактів зі злочинцями.
Чорт, ми порушуємо закон, уже стоячи тут.
Рут, я мав з кимось поговорити.
Та хтось пробовкався.
Я…
Пробач, Рут.
Мені дуже шкода.
Алло.
Алло?
-Чого тобі від мене треба? -Пробачте.
Я…
Я дзвоню, бо прочитала ваші листи.
-Це ти? -Ні, це не Кетрін.
Пробач. Вибач.
Ми можемо зустрітися? Де завгодно.
Це Кіт. Ви знаєте, що робити.
Може, передзвоню.
Де ти подівся? Ти мав замінити мене годину тому.
Передзвони.
Пробачте.
Дякую.
Прогулюєш уроки?
Так.
Часто прогулюєш?
Ми всі робимо те, чого не варто, та зрештою стаємо на правильний шлях.
Так.
Я шкодую, що нечасто ходила до школи.
Мені там подобалося.
Моя сестра набагато молодша за мене,
тому я залишалася вдома і гралася в школу з нею.
Я вчила її зав'язувати шнурівки, але в неї були такі крихітні ручки.
Якою була ваша сестра?
Ми жили на фермі, у нас був кінь, і вона назвала його «Сир».
Бо це була її улюблена їжа.
Вона була кумедна…
Я весь час думаю, яка вона…
якою вона стала.
Вона грає на піаніно.
Вона талановита.
Кетрін не знає про вас.
У неї є спогади.
Які спогади?
Мені краще піти. Ніхто не знає, що я тут.
Так. Усе гаразд.
Дякую, що поговорила зі мною.
У неї в обід репетиція.
Корнуольський зал, о 16:00.
Побачите, як вона грає.
Привіт, Джоне. У мене є шанс побачити Кейті.
Я не хочу все зіпсувати, мені потрібна…
Передзвони мені сьогодні.
Так. Дякую. Це Рут. Дякую.
Де твоя мама?
-От чорт. Стіве. -Стіве.
От чорт.
Слухай, Стіве.
Пробач, Стіве.
-Будь ласка. -Стіве… Слухай, я…
Кінчений мудак!
-Припини! -Пішла ти!
Пішов ти!
Пробач.
Я налажав, Стіве.
Стіве! Будь ласка, не йди. Прошу.
Пробач.
-Я до Джона Інґрема. -Добре.
Вітаю, містер Інґрем вільний?
Дякую.
Пробачте. Містер Інґрем у відрядженні.
-Залиште йому повідомлення. -А можна…
Боюся, його зараз нема.
Привіт, ваш тато вдома?
Ні, він поїхав.
-А мама вдома? -Так.
Покличте її. Можете покликати?
-Поклич її, будь ласка. -Мамо!
Я… Так. Звісно.
Мамо? Тут дехто шукає тата.
Мамо!
-На землю! -Рут!
Я дістаю ключі.
Ні. Геть з моєї власності.
У дім негайно. А ти нахаба - прийшла сюди.
-Мушу поговорити з Джоном. -Як ти смієш!
Я піду. Скажи, де він.
Це не наша проблема. Ти не його клієнтка.
Я можу побачити сестру
і мушу знати, чи можна мені піти самій.
-Чи він мусить іти зі мною? -Мені плювати.
Її в тебе забрали, бо ти зробила поганий вибір.
Не говори мені про вибір.
Тебе не силували вбивати людину й брехнею вдиратися в мій дім.
Пробач за брехню.
Пробач за все, що тут сталося.
Я пів життя провела в тюрмі, думаю, я достатньо заплатила.
Тебе посадили. Ти маєш нести за це відповідальність.
Боже. Я за це заплатила. Можеш сказати, де Джон?
Джон скаже тобі те саме, що і я.
Ти втратила свій шанс. Втратила!
Джон думає, ти заслужила на другий шанс.
Я так не думаю.
Ти скажеш що завгодно, щоб отримати бажане.
-Ти б зробила те саме для своїх дітей. -Ні. Не починай.
-Не вдавай, що це заради неї. -Саме так! Я її захищала!
-Ти не жертва! -Ну зробила я це!
Ясно? Це брехня!
-Я мусила зробити цей вибір! -Визнай, ти її травмувала.
-Не вдавай, що це заради неї! -Я сказала, що зробила це!
Їй було лише п'ять років!
Їй було лише п'ять!
Їй було…
Чорт.
Що сталося, Рут?
Подумай про сестру.
Маку, в мене зброя,
і присягаюся, якщо зайдуть у дім, я вистрелю.
Ти… Куди ти йдеш?
Скільки разів тобі повторити?
Зайдеш у кляті двері, присягаюся…
Ми не підемо!
Корі, геть з мого ґанку!
Давай, спробуй.
-Спробуй, Корі. Ну ж бо… -Рут!
Кейті? Гей, Кейті!
Ні!
Кейті, усе добре.
Це я винна.
Це я зробила.
Чорт.
О котрій у тебе зустріч?
О 16:00. Я не встигну.
Я голодна.
Я знаю. Їжу скоро принесуть.
Тримай, маленька. Повна порція.
Їж, скільки хочеш. Скільки можеш.
Кейті, пробач, що змусила тебе це зробити.
Що зробити?
Кейті.
Я мушу піти.
А ти залишся тут і доїш усе.
Слухай.
Кейті, подивися на мене.
Що б не сталося…
я завжди тебе любитиму. Що б не сталося.
-Я теж тебе люблю. -Я знаю.
Доїдай.
-Іди, побачимося там. -Добре.
Слухаю.
Кейті знає, що ти зробила?
Що?
Я націлив на неї пістолет.
Брехня.
Чого ти хочеш?
Харбор-Айленд, на розі 16-ї і Лендер.
Приходь сама. Інакше я продірявлю їй голову.
Не смій її кривдити.
-Не смій її чіпати. -А тобі яка різниця?
«Життя продовжується», так?
Усе добре?
Так, її тут нема. Але в мене є адреса.
Підвези мене, і я більше тебе не турбуватиму.
-Упевнена? -Так. Це поруч.
Що ми тут робимо?
Рут, що відбувається? Кажи.
-Хтось викрав Кейті. -Що?
-Я тут. -Чорт.
Іди у ворота.
Чорт.
Повертай ліворуч. Іди до води.
Червоний конвеєр.
-Прийшла. -Сіра будівля.
-Що? -Сіра будівля.
Бачу.
Двері поруч із фургоном.
-Я тут. Відпусти її. -Заходь усередину.
Заходь усередину!
Лягай на землю.
На землю, курво!
-Вона тут ні до чого. -Припини.
-Відпусти її. -Лягай на довбану землю.
-Це її не стосується… -На землю.
Сюди.
Щоб ти бачила.
Ти робиш помилку.
-Відпусти. Вона невинна. -Тобі вже небайдуже?
Вона ще дитина.
Я теж був дитиною.
Ти побачиш, як твоя сестра помре.
-Ні! -Твій тато не…
Не говори про нього!
Не смій говорити про нього!
Він говорив про тебе того дня.
Сказав, що хлопці віддадуть свою кімнату, щоб ми мали де спати.
Замовкни.
Він був добрий.
Мені шкода, що я забрала його в тебе.
Надто пізно.
Ти думаєш, тобі стане краще?
Але життя не продовжується.
Замовкни.
Мовчи.
Ти залишаєш позаду все, що любиш.
Мені дуже шкода.
Сюди, ідіть на мій голос.
Руки вгору.
Знаєш що…
Я люблю тебе.
-Не рухайся! -На землю!
На землю негайно!
На землю!
-Поліція! У наручники її! -Не рухайся!
Руки вгору. На землю.
Лицем донизу. На землю.
Лицем донизу.
Бігом.
Вставай!
-Перепрошую, брате. Де Рут Слейтер? -Підійдіть до нього.
Панове, вона моя підопічна.
Якщо у вас немає обвинувачень, я її забираю.
-Зніміть з неї наручники. -Відпустіть її.
Ти в нормі?
Так.
НА ОСНОВІ ТЕЛЕСЕРІАЛУ «UNFORGIVEN» САЛЛІ ВЕЙНРАЙТ
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин