NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
У місті Пайн Мілс
поколіннями люди стверджували,
що бачили, як з озера з'являється примарна висока фігура
з вогнем на грудях
і надією в очах…
…аж поки не вернешся в землю,
бо з неї ти взятий.
Бо ти порох,
і до пороху вернешся.
Схилимо голови.
Детектив Нокс наблизився до цвинтаря, як багато разів раніше.
Але це місце злочину виявиться цілком іншим,
бо там знаходився труп
самого інспектора Нокса.
Я привид.
Ганнере!
Де може бути мій любий милий син?
Можу присягнути, що він був тут.
Треба з ним поговорити.
-Думав, що спіймав? -Ні!
-А наче саме так і думав. -Ні, мамо!
-Мамо! -На що ти сподівався?
Ти видаєш якісь дивні звуки. Це що, сміх? Це дуже серйозно.
Ці дві для нас?
Треба починати.
-Привіт! -Починай.
-Дуже вчасно. -Привіт, Ганнере.
Поділися з батьком.
-Хочеш поділитися? -Не перенапружуйся, мила.
Мені добре. Сьогодні краще.
-І виглядаєш краще. -Дякую.
В житті такого не бачив.
Китайський ресторан, де грають лише 100 хітів кантрі.
Обожнюю!
-Тільки не жартуй! -Що?
Музика кантрі не для цього шлюбу.
Я не жартую.
Це місто дивне.
Мабуть, тому дім був дешевий.
Через це і через оці люстри з оленячих рогів.
Досить.
Просто ми звикли до іншого.
Зовсім іншого.
Згоден?
Ганнере, жодних книг за столом.
-Ганнере! -Так?
Без книг за столом.
Ганнер об'їздив усе місто на скутері.
Познайомився з пані Бейкмайєр у книгарні. Сьогодні ти теж там був?
Так. А ще був на похороні.
Похороні?
Так.
Чиєму?
Не можна приходити на чужий похорон. Це не для всіх.
Нащо це тобі?
Щоб вивчити їх.
Вважаєш, що він дивак?
Не дивно, що він знає, що ти хвора, і вивчає похорони?
Це для його коміксу.
Чия це робота?
Ганнере!
Я зайду?
Гаразд…
Знаю, переїзд дався тяжко.
І тобі, і татові.
Він весь час злиться на мене.
Без нього було краще.
Не треба так, Ганнере.
Вибач, але це правда.
Він дуже любить тебе.
Після приїзду з Японії він турбується за мене.
Де ми будемо після смерті?
Це просто.
Завод чізкейків.
Мамо…
Добре, без жартів.
Ніхто не знає точно.
Але я вірю, що наші душі потрапляють в особливе місце.
Ми розуміємо його, лише коли ми вже там. Щось…
Ніби рай?
Так.
Там будуть усі?
Не знаю.
Ми знаємо лише те, що маємо час лише зараз.
Час на те, щоб любити одне одного щодня.
Йди до мене.
Я тримаю мого сина
Ніч прийшла, Але сон не прийде
Сонце почало сідати
Місяць сяє на його ліжечку
Він потихеньку відпливає
Доки не прийде ранок
З новим днем
Глибоко спи, дитино
Міцно зараз спи
Ганнере!
Уставай! Пограємо в м'яч, і я поїду на роботу.
-Який зараз час? -08.30.
Зараз літні канікули.
Сонце давно встало. Покажи старому себе.
Ні…
Тату, ти їх знищив!
Мамо!
Просто нудить.
Тату!
Мамі погано.
Залишайся тут.
-Ні! -Нічого, це я.
СУЛЬФАТ МОРФІЮ, ТАБЛЕТКИ 30 МГ ПИТИ ПО ОДНІЙ ЗА ПОТРЕБОЮ
КНИГАРНЯ «ХТОЗНА КОЛИ» НОВІ ТА ВЖИВАНІ
Привіт, пані Бейкмайєр.
Салют, Ганнере.
Учора я дочитала до 12-го розділу.
Холмс і Ватсон зайшли в покинутий дім.
А ти де?
Ти все це вже прочитав?
Можна позичити книжок?
Обіцяю не зіпсувати їх.
А пошуки для детектива Нокса?
Я шукаю інше.
Шукаю все про лейкемію.
Гаразд…
Ось так…
Пробачте!
Привіт.
Ви даєте моїй мамі ліки? Їй треба інші.
Ці ліки знімають її біль.
Знаю, але їй треба давати метротрексат
чи гідрохлорид доксорубіцину.
Пробач.
Це не мені вирішувати.
ВОДЯНИК
Ви мали щось принести.
Це правило.
Я завжди думала, що Водяник – брехня.
Дорослі лякали дітей, щоб ті тримались подалі від лісу.
Аж раптом я зустріла його віч-на-віч.
І маю шрам як доказ.
Дещо з пліток – правда.
Те, що він живе у хащах біля озера Уайлд Хорс.
Що через нього ліс став дивним.
Що він божевільний.
Ніхто не знає, де він
Окрім мене.
Хочете почути решту – платіть.
Чорт!
Щось горить!
Дякую.
Вересень – і вже пожежі.
Найраніше за майже півсторіччя.
У штаті Орегон зафіксували
923 лісові пожежі, що знищили
близько семи тисяч гектарів лісу.
Зміни клімату всюди різко змінюють погоду.
На північному заході
оцінки на 2018 рік передбачають
літо жаркішим, ніж…
ВІДРОДЖЕННЯ?
НЕПРИРОДНО ДОВГЕ ЖИТТЯ?
…ПІДВИЩЕНА РЕГЕНЕРАЦІЯ КЛІТИН. ВОДЯНИК?
Водяник?
Бассі та сини.
Якщо прийшов щось продати – ні.
Я щодо Водяника.
Це ваша?
Я давно її позбувся.
Там примітка про Водяника.
Це якийсь жарт?
Де твої друзі? Десь сховались?
З камерами?
Пан Бассі, так?
Так. Я попереджав, що наступного разу дзвоню в поліцію.
Це не жарт. Я хочу знати, чи існує Водяник.
Звісно, існує.
Я тут недавно і хотів почути це від когось, хто щось знає.
Мав надію на вас.
Як тебе звуть?
Ганнер Бун.
Присягаєшся, що це не жарт?
Чим завгодно.
Я тут.
Замерз?
Ні.
Впевнений?
У цьому домі завжди зимно.
Сідай.
Чому тобі так потрібен Водяник?
У примітці сказано, що він вічний.
Я маю знати більше.
Смерть – дивна річ, Ганнере Буне.
Ось ти живий, оновлюєш клітини,
формуєш згадки, спілкуєшся зі світом.
І раптом серце зупиняється.
Усі твої органи та кров починають розкладатися.
Печива?
Люди мого фаху проводять багато часу з мертвими.
Я знаю всіх померлих в окрузі.
Смерть – звичайна річ, Ганнере.
Безповоротна.
Якщо мова не йде
про Водяника.
Його звали Едвард Шаал.
Вони з жінкою приїхали сюди молодими. Уайлд Хорс був містом шахтарів.
Але гори були з магматичних порід, обсидіану,
який дешевше заліза.
Якось
Едвард знайшов небачену скельну жилу.
Її свічення заворожувало.
Та його відкриття швидко забули, бо цієї ночі в місті сталась трагедія.
Прорвало дамбу.
Повінь прийшла раптово. Ні попереджень, ні шансу врятуватись.
Вода поглинула його разом з жінкою, Сарою.
Деякі тіла допливли аж до Пайн Мілс.
Батько був тоді дитиною, як ти.
Він бачив це жахіття власними очима.
А його батьку, моєму дідусю,
довелось оглядати тіла.
Він заявив, що вони всі мертві.
Але раптом якимось чудом Едвард Шаал прокинувся.
Надалі його звали Водяником.
Повінь знесла Уайлд Хорс, але він туди повернувся.
Вірив, що може врятувати жінку, якщо знайде її тіло.
Він розвішував чорне каміння по лісу там, де вже шукав.
Його вважали божевільним.
Але дехто, і мій батько теж,
клялись, що щось бачили в лісі.
Мертві тварини оживали.
Вони вважали це доказом могутності Водяника.
За легендою він досі живе біля озера,
шукає у воді та лісі
тіло жінки, щоб повернути її з мертвих.
Навіть якщо знайде лише її кістки.
Саро!
Звідки ця сила?
Кажуть, магія крові.
Але мій батько клявся, що це та жила,
яку він знайшов у глибині шахти.
Порода, нікчемна для живих,
але безцінна для мертвих.
Коли мій батько помер,
я пробував пройти до озера,
знайти камінь, перевірити, чи це правда.
Але цей ліс живий, і я перелякався,
коли пішов туди сам.
Я вірив, що знайду його
і тоді знову побачу батька.
Ніхто не знає, де він.
Окрім мене.
Можна зробити копію?
Це і є копія.
Забирай.
Вона твоя.
Ні!
Мамо!
Мамо?
Дитятко!
Еймосе!
Що таке?
Ганнере, що сталось?
Він побачив мене без… Мабуть, я його злякала.
Досить. Ти лякаєш маму.
Ганнере, кому я сказав!
Еймосе!
Усе добре.
Пробач.
Усе добре.
Це меч?
Так.
-Де взяв? -Хочу спитати про Водяника.
Гроші є?
Так.
Як тебе звуть?
Ганнер.
Салют, Ганнере.
Я Джо.
Йди за мною.
Ти живеш тут?
Так, доки не наберу грошей на житло.
У мене є історії дорожче долара, але… Кажу тобі, вони того варті.
Гаразд.
-Але мені ще потрібні гроші на припаси. -Для чого?
Я шукаю Водяника.
Заходь до кабінету.
-Був сам у цьому лісі, хлопче? -Ні.
Припустимо, ти вижив у лісі, пройшов ріку, скелі, койотів.
Ти зустрінешся віч-на-віч із самим дияволом.
Мало хто може розповісти про це.
Хочеш більше?
-Усе, що знаєш про Водяника. -Є кращий вихід.
За всі гроші я відведу тебе до нього.
А припаси?
Гаразд, припаси купимо.
Вся решта моя.
Але попереджаю.
Ті хащі налякають тебе до смерті.
Втечеш – гроші все одно мої.
Домовились?
МАМІ
УНІВЕРСАЛЬНА КРАМНИЦЯ ЧАКА ПАЙН МІЛС
Я зробив перелік потрібного нам.
Точніше, потрібного мені, бо я не знав тоді про тебе.
Що? Нам і половину цього не треба.
-Привіт. -Привіт.
Джо!
-Що ти робиш? -Що?
Якщо стукнеш – приб'ю.
Ходімо.
Привіт?
Ми готові.
Купа персиків.
Бабки у нас є.
Це зброя?
На канікулах – і так рано?
-Батьки знають, де ти? -Слухай.
Не лізь не в свої справи.
-Дзвоню в поліцію, буде їх справа. -Це давній меч самурая.
Тато привіз з Японії.
Служив там на флоті.
Його приємно носити.
А ці продукти нам потрібні для пікніку.
Сер.
ШЕРИФ ОКРУГУ КАСКЕЙДС
Хочу заявити, що зникла дитина. Мій син…
Він зник.
Гаразд, треба заповнити рапорт.
А коли він зник?
Я не знаю.
Сідайте.
Як вас звати?
Еймос Бун.
Ім'я сина?
Ганнер.
Ганнер. Які можливі мотиви втечі?
Його мати дуже хвора.
Йому дуже важко.
Усім нам.
Учора я підвищив голос.
Він залишив записку.
«Я знаю, як допомогти тобі».
Що він мав на увазі?
Не знаю.
Я хочу їсти.
Шлунок болить.
Ти не взяла консервний ключ чи щось таке?
Пошкодиш лезо – батько мене вб'є.
Не скигли.
Джо, я серйозно.
Фу, гидота!
Стули пельку.
Це не смішно!
КНИГАРНЯ «ХТОЗНА КОЛИ»
Ганнере?
Привіт, люба.
Як ти?
Просто стомлена.
Де Ганнер?
Десь грає.
На… вулиці.
Учора ти його дуже налякав.
Знаю.
Пробач.
Це не мені треба казати.
Швидше! Треба додому!
-Мами злякався? -Заткнись!
Я зараз… повернусь.
Бачили хлопця на електроскутері? На ім'я Ганнер Бун?
Ні. А що?
-Це мій син. Не прийшов додому. -Може, він у Водяника.
Мовчи, ідіоте!
Що за Водяник?
Дурна казка про привид.
Батько дозволив тобі взяти його давній самурайський меч?
Ти втік!
Ні.
Я залишив записку.
Записку?
Чуваче, втікач з тебе ніякий.
Він тебе б'є?
Ні.
Тоді що?
Я завжди поганий.
Мабуть, радіє, що мене немає.
Менше клопоту.
А твої батьки?
Шукатимуть тебе?
Мені не потрібен нагляд.
Дам собі раду сама.
Це койот?
Можливо.
Або виття диких коней.
Вони рухаються стадами.
Дикі коні, які виють?
Треба вартувати по черзі.
Побачиш рух – не думай.
Рубай мечем.
Ти вартуєш першим.
Дякую.
Обіймеш мене?
Так, звісно.
Сьогодні навіть не бачила Ганнера.
-Треба поговорити з ним. -Ні, відпочивай.
Він спить.
Знову весь день гуляв.
Щось тебе турбує.
Що це?
Він не хоче бути поруч зі мною.
Гарантую,
зараз ти йому потрібен.
Треба зрозуміти його.
Справді зрозуміти.
Є хтось?
Пане Водянику?
Його не бачили вже дві доби.
Це син цього пана. Якщо щось побачите…
ЗНИК
Можу допомогти щось знайти?
Я Еймос.
Ви знаєте мого сина, Ганнера.
Кмітливіших дітей не бачила. Чудова уява.
Я допомагала йому з детективом Ноксом.
Він зник учора.
Він заходив сьогодні чи вчора?
Ні, не заходив.
Є ручка та папір?
Звісно.
Ось мої номери телефонів.
Домашній та мобілка.
Щось дізнаєтесь – дзвоніть.
Безумовно.
Не проти повісити оце?
Звісно.
Дякую.
Цукерку хочеш?
Ні.
Що це за погляд?
Нічого.
Слухай, чуваче,
щось не подобається –
кажи.
Красти не можна.
Годі тобі.
Ніколи в житті не крав?
Ніколи.
Зовсім ніколи?
Ніколи.
Ого!
Матуся має тобою пишатися.
Ні слова про маму!
Добре,
якщо спробуєш одну з крадених цукерок.
Досить!
Примусь! Мамуся тебе тут не врятує.
Відчепись!
Чула це?
Це Водяник?
Біжи!
-Привіт, Джейку. -Чаку.
Можеш повісити це біля каси, будь ласка?
Так. Звісно.
Дякую.
Був у флоті?
Так.
Звідки знаєш?
Це було вранці два дні тому.
Його син та ще дівчина.
І у вашого сина був меч.
-Можете описати дівчину? -Так.
Волосся шалене. Блакитне.
Великий шрам вздовж шиї.
Здавався свіжим.
Знущаєшся?
Зв'язку нуль.
Може, повернутись?
-По нашим слідам. -Дай телефон.
Тут немає сигналу.
Десь на північному заході є ріка,
що виведе нас до Уайлд Хорс.
Дивись.
Джо, дивись.
Сніг!
Не може бути…
Зараз липень.
У липні снігу не буває.
Оце круто!
Це знак, так?
Що ми вже поруч.
Можливо.
Я не знаю.
Станемо на ніч раніше.
Ганнере!
Ганнере?
Слухаю?
Привіт, пані Бейкмайєр. Як справи?
Ще ні.
Він заходив сьогодні в крамницю?
Ні, чекайте. Вибачте.
Що сказав мій чоловік?
Природній форт.
Звідки ти знав, куди треба йти?
Батько вчив читати мапи.
Було дуже боляче?
Дуже.
Час збирати дрова.
Десь навчаєшся?
Ні, просто малюю.
Багато.
Непогано.
Навіть круто.
Це звичайний комікс чи як?
Це книга-комікс про детектива, який розслідує власне вбивство.
Круто.
Чим закінчується?
Ще не знаю.
Не знаєш?
Твій сюжет, а ти не знаєш кінець?
Доберусь туди – дізнаюсь.
Що таке?
Забери це! Що там?
-Ти так злякалась! -Це не смішно, чуваче!
Ще й як смішно!
Що ти робиш?
Мій бік. Ні кроку сюди!
Ти надто серйозна щодо себе.
Ні кроку за лінію!
Гаразд.
Мері?
Я отримав твою СМС.
Я говорила з шерифом.
Вона розповіла все.
-Прийшло його повідомлення. -Ганнера?
Коли?
Що там?
Він писав минулої ночі. Мій телефон був вимкнений.
Якійсь чужий номер.
Що він писав?
«Все добре, мамо.
Я роблю це заради тебе».
Я годинами дзвонила на той номер.
Лише голосова пошта.
Ти брехав мені!
А я брехала Ганнеру…
Думала, він не витримає правди.
А ти думав так про мене.
Пробач за брехню.
Боявся, що тобі погіршає.
Ми знайдемо його хай там що.
Гаразд?
Спробую ще раз.
Ну й гидота!
Зачекай! Мій рюкзак!
Я туди не повернусь!
Як ти?
Щось знайшов?
Лише гриби.
Можливо, отруйні.
Щось тут дивне коїться.
Це знак.
Що ми вже близько.
Згодна?
Ми втратили всі речі.
Я їсти хочу.
Якщо не знайдемо його до ночі – йдемо додому. Обіцяю.
Гаразд.
Алло!
Привіт, Еймосе, це шериф Гудвін.
-Привіт. -Привіт.
Отримали моє повідомлення?
Так, і цей чужий номер зараз перевіряють.
Хочу повідомити,
що я знайшла скутер Ганнера в старій лісопильні
біля річки.
Еймосе, ось що.
Десь у цьому лісі пожежа.
О боже…
Неподалік від лісопильні?
Наразі ще не знаю.
Але тварини тікають, і я маю евакуювати десь 30 родин.
Мені треба поспішати.
Гаразд, а що з Ганнером? А якщо він там?
Ви маєте нам допомогти з сином!
Я маю допомогти з евакуацією, але тут мій заступник.
То дайте мені заступника, щоб нам побалакати.
Обіцяю,
ми робимо все можливе.
Гаразд… Ні, дай трубку.
Люба… Дякую, шерифе. Дякую.
Так…
Лісова пожежа біля Уайлд Хорс буяє.
Сильні вітри понесли жарини від електропечі
до Пайн Мілс та навколишніх міст.
Мешканці району мають дізнатися в пожежній…
-Куди ти? -Якщо він там, я його знайду.
Що? Як?
Хоч спробую.
…загрожує поширення пожежі.
Еймосе…
Я маю спробувати.
…і повідомлятимемо вам останні новини.
Пробачте.
Ви батько Ганнера? Я бачив об'яви в місті.
-Щось знаєте? -Здається, я знаю, куди він пішов.
Куди?
До Уайлд Хорс.
-А що в Уайлд Хорс? -Там живе Водяник. Біля озера.
Казка про привид?
Навіщо це Ганнеру?
Це не казка.
Вашого сина цікавило, як Водяник обдурив смерть.
Не варто було давати йому мапу.
Дякую за допомогу. Я на пошуки сина.
Там є водоспад, Кінський хвіст.
Якщо доберетесь до краю, прямуйте на озеро.
Дякую.
Якість повітря погіршується
через попіл, що вкрив більшу частину міста.
Людям у прилеглих округах
радять спакувати цінні та необхідні речі.
Нізащо.
Я тут не піду.
Я піду.
Ти що, жартуєш?
Бачиш?
Прогулянка.
Ганнере! Чорти б тебе!
-Я не умію плавати! -Тримайся, я зараз.
Не умію плавати!
-Джо, рятуй! -Тримайся!
Не умію плавати!
Ганнере!
-Не можу триматися. -Тримайся!
Джо, допоможи!
Дай руку!
Давай, Ганнере!
-Я не втримаюсь! -Витримаємо! Давай!
Дай мені ногу!
Дякую.
Рушаймо.
Ми на середині.
Пробачте, дайте пройти.
Шерифе, питали про дівчину зі шрамом?
-Так, щось знайшли? -Так.
СМС прийшло з її телефону.
Де саме ти бачила Водяника?
У лісі.
Так, але де саме?
Я зморилась.
Зараз. Секунду.
Джордже Райлі? Шериф Гудвін.
У чому справа?
Кілька питань щодо вашої доньки Джозефіни.
Що в цей раз?
Бачили вашу доньку з ним?
В житті його не бачив.
Джо з такими не приятелює.
Він зник два дні тому.
Мати хлопця отримала СМС з телефону Джо, і свідок бачив
хлопця та дівчину зі шрамом на шиї разом перед зникненням.
Як я вже казав, я не бачив хлопця.
-Джо тут? Хочу з нею поговорити. -Ну, вона…
Десь гуляє.
Де вона зазвичай?
Не знаю, десь у місті. Де діти завжди.
Коли бачили її востаннє?
Учора. Можливо.
Зараз літні канікули.
Я глянула записи з лікарні округу.
Місяць тому їй наклали на рану на шиї 15 стібків.
-Звідки цей поріз? -Гадки не маю.
Джо це властиво. Весь час кудись влипає.
-Повернемось туди, де бачили його? -Не хочу зараз про це.
Гаразд?
Знаю, але це просто…
Сказала, що не хочу!
Я хочу назад.
Ти обіцяла ще день.
Забудь про Водяника!
Це дурниці.
Ні, це не так. Ти бачила його. Так?
Саме звідти у тебе шрам.
Так?
Джо! Так?
Шрам не від Водяника.
-Але ж ти казала… -Я брехала!
Гаразд? Я брехала.
-Ні, неправда. Ні… -Ти гадки не маєш, що зі мною було.
Решту грошей не дам.
Ти мала провести мене до Водяника.
Мені чхати на твої гроші.
Моя мати хвора, Джо!
Дуже хвора!
Усі вважають, що вона вже не одужає. Лікарі, сестри, навіть мій батько!
Усі, окрім мене!
Мені конче потрібен Водяник!
Тебе полишать усі, кого ти любиш!
Помруть або зберуть речі та поїдуть.
Твоя мама ще жива.
Вертайся додому, Ганнере.
Ти мені не потрібна. Так, не потрібна!
-Я знайду Водяника з тобою чи сам. -Чудово! Я повертаюсь сама.
Ганнере!
Один, два, три, чотири
Закрий вікна, замкни двері
Бо ніхто не знає напевно
Чия нині прийде черга
П'ять, шість, сім, вісім
Коли стане вже запізно
Можеш лише ти чекати
На Водяника подих
Ганнере!
Дев'ять, десять, одинадцять, два
Вже нічого ти не зробиш
Коли Водяник йде
Його погляд на тобі
Є тут хто?
Я бачив, як ти йшов.
Мене звуть Ганнер Бун.
Я знаю, хто ти.
Це було дуже небезпечно.
Прийти сюди.
Я шукаю Водяника.
Моя мама хвора.
Усі від неї відмовились. Якщо Водяник обдурив смерть…
За таку можливість доведеться платити.
Дуже дорого.
Я зроблю все.
Я шукав її
вночі та вдень
у цьому озері та в лісі,
але це кляте місце, здається, насолоджується моєю бідою!
Я загинув у цій повені.
Але цей камінь повернув мене до життя.
Від його дотику
мертві безсумнівно піднімуться.
Але вони переживуть усе, що вони знають та люблять.
Надія знайти Сару –
це все, що мене тримає,
доки це жалюгідне тіло
не розсипалось у прах.
Навіщо мені віддавати тобі
єдину свою надію,
Ганнере Буне?
Ганнере!
Допоможи!
Ганнере!
Саро?
Це не Сара. Це Джо.
Ось воно що.
Ти покинув друга.
Ні.
Так, покинув.
Ні!
Покинув.
Заради цього.
Каменю.
Він дав тобі надію.
Примусив вірити.
Звісно, існує.
Я розвішую чорне каміння по лісу там, де вже обшукував.
Надія – могутня сила.
Вона змусила тебе бачити те,
що ти бажав побачити.
Вона змусила тебе бачити
мене.
Вертайся додому, Ганнере.
Допоможіть!
-Джо! -Ганнере!
Джо!
-Ганнере! -Джо!
Мене поранив батько.
Мені дуже шкода.
-Що нам робити? -Ганнере!
Тату!
Ганнере!
Тату!
-Плавати можеш? -Так!
Рушаймо!
Ні, тату! Я не можу заходити у воду!
Ганнере!
Я переправлю тебе.
Гаразд?
Обіцяю.
Я переправлю тебе.
Рушаймо!
На спину мені!
Вже?
Вони в безпеці.
Мамо!
Мамо, пробач.
Пробач.
Думав, що врятую тебе.
Мамо, пробач.
Нічого, дитино.
Це не твоя вина.
Нічого.
Що це?
А, це я знайшов у лісі.
Це моє вибачення за те, що зруйнував твою книгу.
Що думаєш?
Дякую, тату, але…
З цим усе.
Що?
Чому?
Не можу придумати кінець.
Може, через час, але придумаєш.
«Детектив Нокс і зникле тіло» – чудова історія.
Ти її читав?
Так, читав.
Вона дивовижна.
Історія про детектива, який розслідує, що увірвало його життя.
Не кидай її.
Тату…
Якби ти обирав
між коротким життям,
наповненим любов'ю,
та дуже довгим життям, де вже нема кого любити,
що б обрав ти?
Краще коротке життя з твоєю мамою…
ніж довге без неї.
Я теж.
Ось і гамбургери!
Чудово!
Виглядають непогано.
Здається, хрумкі.
Можна ще трохи сиру?
Думаю, ще трохи сиру треба всім.
Мама ж казала, що жару занадто.
Після цього станемо веганами.
Любий боже,
дякуємо тобі за цю добре просмажену
хрумку їжу.
І за цю родину.
І за появу Джо в нашому житті.
І…
За благословення любити одне одного
кожного дня, який у нас є.
Амінь.
ХТО ЗРОБИВ ЦЕ ЗІ МНОЮ?
ЕЙ…
МЕНЕ ЗВУТЬ ДЖО.
ЗАРАЗ ТИ МОЖЕШ ЛІТАТИ!
ЩЕ ДЕЯКІ ПЛЮСИ НА ДОДАЧУ!
Я БАЧИЛА, ХТО ЦЕ ЗРОБИВ. ВІН ПОЇХАВ У ЛІСОВОЗІ.
ЛІСОВОЗІ? ЩОСЬ МЕНІ ЦЕ НАГАДУЄ…
ОСЬ ЛІСОВОЗ!
НІЧОГО СОБІ! Я ЗНАЮ, ТАК?
Я СХОПИВ ЙОГО ЗА ПІДПАЛ ЛІСУ.
ЩО ЗА…
ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ
У МЕНЕ ВИЙШЛО!
НОКС ТА ДЖО ДЕТЕКТИВНЕ АГЕНТСТВО ПРИВИДІВ
ПРИГОДИ ДЕТЕКТИВА НОКСА ГАННЕР БУН
Переклад субтитрів: Олександр Васильєв
З ЛЮБОВ'Ю ПРИСВЯЧУЮ ПАМ'ЯТІ МОЄЇ МАТЕРІ, ВІКТОРІЇ ОЙЄЛОВО